І.Г. Шаповал Соціологія, політологія, історія: зб. наук. пр. – К.: НАУ-друк, 2011. – № 1 – Вип.1-2. – С. 109-115.

УДК 37.06: 316.61 (045) 
Викладач кафедри 
соціології та соціальних технологій 
Національного авіаційного університету
Шаповал Ірина Григорівна

Динаміка соціалізаційного процесу у студентів НАУ
Як нам відомо, процес соціалізації продовжується протягом всього життя людини. Одним із головних етапів становлення молоді є студентське життя. В цей період можна впливати на процес соціалізації молоді з різних сторін. Це відбувається через виховну діяльність, високу творчу активність і схильність до інноваційної діяльності. У студентів формується паралельна система цінностей і поглядів. Студенти вибирають не те, що дійсно необхідно, а те, що яскравіше, емоційніше. Формується також стійке усвідомлення установок на збагачення і життєвий успіх.
На жаль, зараз процес соціалізації студентів не може розглядатись повноцінно. Під час навчання студент отримує відповідні навики практичної діяльності, але не завжди готовий до виконання різних функцій в суспільстві, часто не набуває потрібного соціального досвіду в наслідок того, що процес соціального розвитку розглядається в ВНЗ тільки в якості надбудови над об’єктивним процесом становлення спеціаліста, а виходячи з цього проблема соціалізації стає особливо значущою.
Вступ. Соціалізація особистості – одне з перших питань, що постають у суспільстві у процесі підготовки молоді до трудового життя. Формування особистості – складний процес прилучення особистості до соціального буття, тобто її соціалізації. Соціалізація охоплює усі соціальні процеси, завдяки яким індивід засвоює певні знання, норми, цінності, що дозволяють йому бути  повноправним членом суспільства [1, с. 95].
 Розглядаючи процес соціалізації, ми аналізуємо його також у зв’язку з формуванням особистості в процесі взаємодії та взаємовпливу соціальних груп, колективів і особистості, а так як соціалізаційним процесом студентської молоді в технічному вузі, не кажучи вже про динаміку цього процесу, із науковців майже ніхто не займався то це і є новизною моєї роботи.  
Аналіз досліджень і публікацій. Поняття „соціалізація” має комплексний характер. Воно розглядається у філософії, соціології, психології, педагогіці та в інших царинах наукового знання. 
У визначення сутності соціалізації, особливостей її структури зробили вагомий вклад такі вчені, як Б. Ананьєв, В. Барулін, Л. Виготський, Е. Дюркгейм, І. Кон, Л. Леонтьєв, А. Мудрик, Л. Подоляк, Т. Парсонс, С. Рубінштейн, П. Сорокін, Г. Тард. Всі вони відзначають, що соціалізація – це процес приєднання, інтеграції особистості в суспільство, людство.
Питанням вивчення молоді як специфічної соціальної групи займаються Кроник, Лой, Головатий, Макєєва, Костенко. 
Дослідженню характеристики молодіжних проблем у вітчизняному культуро-соціологічному дискурсі приділяють увагу Плахов, Якуба, Нечаєв. 
Студентство як окрему соціальну групу розглядають Кроник, Лой, Плахов, Головатий. 
Б. Ананьєв розглядає студентський вік як особливу онтогенетичну стадію соціалізації індивіда. Він, зокрема, зазначає, що це період „виховання спеціаліста, громадського діяча і громадянина, опанування та консолідації багатьох соціальних функцій, формування професійної майстерності – все це становить особливий і найважливіший для суспільного розвитку та становлення особистості період життя, який позначається як студентський вік”. В цей час індивід уже має уявлення про певні культурні норми суспільства, усвідомлює себе як особистість зі своїми інтересами й цінностями. Він відкритий також для збалансованої інтеграції в систему суспільних відносин, має певний рівень сформованості соціальної компетентності, але недостатній для ефективної самореалізації. Студент відчуває необхідність успішно соціалізуватися в суспільстві.
Т. Іщенко вважає, що визначальними рисами студентства як суспільної групи є характер праці студентів, що складається з систематичного нагромадження, засвоєння наукових знань.
Дослідження В. Лисовського дозволяють визначити характерні особливості соціального складу студентства. По-перше, соціальні особливості студентської молоді визначаються не лише формальною приналежністю до різних структур суспільства, але й безпосереднім включенням до масових організацій. По-друге, серед батьків студентів порівняно небагато непрацюючих (пенсіонерів, інвалідів, безробітних). По-третє, соціальний склад студентства строкатий. У ньому досить широко представлені різні верстви населення: діти підприємців, спеціалістів з вищою освітою, робітників, селян.
Постановка завдання. «Соціалізація особистості людини – це процес і результат засвоєння позитивного досвіду попередніх поколінь. Цим поняттям визначають засвоєння соціальних умінь і навичок спілкування, діяльності, різних соціальних ролей, стереотипів, установок, придатних для успішної життєдіяльності, варіантів стилю поведінки» [2, с. 53-55]. Це так повинно бути в ідеалі, а сучасна молодь вчиться на своїх помилках і своїх досягненнях. Так як в наш час одним із головних показників успішного життя, на думку молоді, є економічний, а це ще загострюється в зв’язку з економічними процесами котрі відбуваються на даний час в світі, у молоді змінюються соціальні цінності і норми, котрі в свою чергу ведуть до значних змін в поведінці і життєдіяльності людини. 
Одним із головних критеріїв розвитку суспільства є підтримка розвитку молодої людини.
 Важливим етапом становлення молоді є студентський вік. У цей період розкриваються її потенційні можливості, формуються нові соціальні настанови, розвиваються професійні здібності. Студентський період життя людини припадає переважно на період пізньої юності або ранньої дорослості. Він характеризується оволодінням різними соціальними ролями дорослої людини, пов’язаними з отриманням права вибору, набуттям певної юридичної та економічної відповідальності. 
Студентський вік – це сенситивний період для розвитку основних соціогенних потенцій людини як особистості. До них належать: формування професійних, світоглядних і громадських якостей майбутнього фахівця; розвиток професійних здібностей як передумова подальшої самостійної професійної творчості; становлення інтелекту і стабілізація рис характеру; перетворення мотивації та всієї системи ціннісних орієнтацій; формування соціальних цінностей у зв’язку з професіоналізацією. Тобто, під час навчання у ВНЗ відбувається соціалізація студента як особистості. 
Процес залучення в суспільне життя здійснюється не лише через навчальну діяльність і професійну підготовку. Це відбувається також через виховну діяльність, високу творчу активність і схильність до інноваційної діяльності. У студентів формується паралельна система цінностей і поглядів. Студенти обирають не те, що справді необхідно, а те, що яскравіше, емоційніше. Формується також стійке усвідомлення настановлення на збагачення і життєвий успіх.
У сучасному суспільстві процес соціалізації молоді ускладнюється труднощами, що виникають в наслідок переоцінки традицій, норм і цінностей. Якщо раніше молодь значною мірою спиралася на досвід попередніх поколінь, то тепер молоді люди засвоюють і творять новий соціальний досвід, покладаючись переважно на себе [3, с. 50]. 
Так, до числа першочергових за важливістю життєвих цінностей, з погляду радянської молоді, належали: прагнення бути корисним суспільству, мати цікаву творчу роботу, заслужити повагу людей, кохати і бути коханим і тільки після цього – матеріальний добробут. Для багатьох сучасних студентів основними цінностями є «знайти себе у цьому житті», «залишатися людиною», «матеріальне забезпечення» тощо. Отже, сучасні студенти задумуються про матеріальний добробут на противагу своїм попередникам [4, с. 97]. 
Цю думку доводять результати дослідження, що проводила наша кафедра на базі нашого університету.
На запитання: «Що на вашу думку сьогодні для молоді є найважливішим  у житті?» відповіли:
Зробити кар’єру	68,82%	
Створити сім’ю 	44,21%	
Бути здоровим	43,79%	
Зробити щось значуще для народу  	8,72%	
Отримати достойну освіту, професію	23,79%	
Щоб не було війни	9,74%	
Спокійне життя 	13,95%	
Гроші	25,33%	
Любов	21,95%	
Віра в Бог	4,62%	
Взяти від  життя більше задоволень	25,95%	
інше	0,72%	

Які з перерахованих проблем турбують вас найбільше?

поєднувати навчання та роботу	33,54%	
невпевненість у працевлаштуванні	19,63%	
стан безробіття в Україні	59,2%	
корупція в НАУ	7,16%	
невідповідне матеріально-технічне забезпечення навчання	5,62%	
недостатній рівень викладання	13,29%	
житлові проблеми	31,8%	
недостатня початкова зарплата	29,35%	
неадаптованість кредитно-модульної системи	7,46%	
мене нічого не турбує	5,52%	
інше	1,23%	
важко відповісти	6,65%	

Соціалізація студентської молоді пов’язана передусім з навчанням у ВНЗ, з опануванням низки нових дисциплін, необхідних для подальшого професійного становлення особистості. Молода людина, вступаючи до ВНЗ, стає членом студентської групи й поринає в процеси спілкування цієї групи. 
«Входження» в систему вищої школи, набуття нового соціального статусу супроводжується докорінною перебудовою динамічного стереотипу, засвоєнням спочатку зовнішніх атрибутів, а вже потім і внутрішнього змісту свого нового соціального статусу – студента.

За результатами того ж таки дослідження на запитання: «Ким Ви себе більшою мірою відчуваєте?»

Самоідентифікація, тобто відчуття себе саме студентом НАУ прослідковується у приблизно 35% опитуваних. При чому залежно від курсу ця тенденція зменшується (1 курс – 30%, 2 курс – 28%, 3 курс – 22%, 4 курс – 15%, 5 курс – 4%), що можна побачити, зробивши двомірний розподіл.
 Це створює позитивну атмосферу для формування особистості студента, його самовиховання. Але крім цього, необхідно враховувати ще один чинник. Це особистісні стосунки між студентами у процесі навчання, а також серед студентів, які мешкають у студентських гуртожитках. У силу тих чи інших причин між студентами можуть виникати психічно напружені та складні взаємостосунки, які надзвичайно важко вирішувати . 
Таким чином первинна соціалізація полягає у багатоаспектному, широкому включенні особистості в систему вищої школи, в тому числі в її культурно-художнє середовище, культурний контекст. Весь цей період соціалізації охоплює приблизно перший, другий рік навчання, а вже потім йде вторинна соціалізація, яка складається з вузівського періоду, коли студент готується до свого майбутнього соціального статусу, до виконання в суспільстві його соціальних функцій, та «після вузівський» період, який характеризується вростанням випускника ВНЗ в нове соціальне середовище, що й буде практичним довершенням соціально-культурного формування.

За результатами одномірного розподілу ми бачимо, що серед студентів всіх курсів НАУ більшість 47% з надією та оптимізмом дивляться в майбутнє в контексті можливостей своєї професійної реалізації, 32% опитаних – спокійно, 10% - з тривогою, 7% опитаних було важко відповісти на поставлене питання, 3% - зі страхом, 1% респондентів не відповіли на дане запитання.
Отже, ми можемо стверджувати, що не дивлячись на кризову ситуацію на сучасному ринку праці позитивно налаштованими стосовно майбутньої професійної реалізації є більшість респондентів – 79%(з надією та оптимізмом, спокійно). Тривожні тенденції в соціальних очікуваннях стосовно професійної реалізації виявили 13% студентів( з тривогою, зі страхом), тобто це значний відсоток студентів, які розуміють важку економічну ситуацію в країні та можливо вже стикалися з проблемами щодо працевлаштування, початку та продовження кар’єри тощо.
Результати аналізу наукових досліджень впевнюють нас у тому, що вивчення соціалізації студентської молоді повинно базуватись на соціально-психологічних особливостях студентства, які визначають, як указує С.В.Савченко, специфіку й результат соціального процесу [5, с. 12]. Такими особливостями, на думку вченого, є: - вік, нижня межа якого розмита й визначається наявністю атестата про середню освіту, а верхня традиційно не виходить за 30-річний рубіж; - специфіка видів діяльності, серед яких провідною є навчальна; - студентські роки – час становлення самостійної й особистісної свободи, зумовленої проживанням поза батьківським домом, послабленням контролю, автономністю в поведінці й діяльності; - важливою особливістю є підготовка до діяльності, яка мало знайома студентам, а отже, великий ризик розчарування в обраній спеціальності, розвитку нігілістичних настроїв, відчуження в сім'ї й у колі ровесників; - студентські роки – час не тільки професійної підготовки, це час любові, створення сім'ї, виховання дітей, це період знаходження свого місця в житті, час самоствердження в студентських колективах, різних соціальних групах; - для сучасних студентів характерна поява новоутворень, не властивих попереднім поколінням. До них належать зниження елементів романтизму в почуттях і поведінці, збільшення меркантильного начала й жорсткого практицизму, орієнтація на цінності західного світу, зростання самостійності, енергійності, готовності до конфліктних стосунків з адміністрацією й владними структурами; - важливою особливістю є перетворення студентства з групи невиробничого характеру в амбівалентну соціальну групу, яка бере безпосередньо участь у матеріальному й духовному виробництві; - для сучасного українського студентства характерна поява феномена корпоративності в поглядах, поведінці, рефлекторних реакціях; - особливістю, яка іманентно властива міжнародному студентству, є його виражений радикалізм у поглядах і поведінці, готовність брати участь у революційних перетвореннях і відвертих соціальних «авантюрах» [5, с. 12-13].
В підтвердження слів, що студентські роки – час не тільки професійної підготовки, це час любові, створення сім'ї студенти нашого вузу на запитання: «Чого б саме найбільше ви хотіли досягти у житті?» відповіли так:
сімейного щастя	69,33%	
багатства	27,59%	
влади	10,56%	
слави	7,79%	
спокою та ні до чого не втручиатися	4,21%	
мати можливість реалізувати свій талант	38,77%	
бути вільним та незалежним	36,92%	
зробити карєру	43,08%	
стати кваліфікованим спеціалістом	23,08%	
принести користь своїй країні	11,28%	
нічого	0,51%	
важкот відповіси	1,44	
інше	1,64	

Необхідною умовою ефективної соціалізації у процесі навчання є наявність зворотного зв’язку, тобто розуміння іншої людини, тих взаємин, які складаються на різних рівнях взаємодії: «педагог-студент», «студент-студент». 
Рівень соціалізації є своєрідним показником формування соціальних якостей та самореалізації студентської молоді. Відповідно до міри соціалізованості визначаються й конкретизуються всі соціальні та психологічні характеристики студентства. 
Фундаментом творення світогляду молодої людини є соціальні цінності, тобто узагальнені уявлення про мету й норми поведінки. Ціннісні орієнтації студентства формуються в процесі соціалізації і проявляються в цілях, інтересах, переконаннях, спілкуванні і діяльності особистості. Поява власних соціальних настановлень, переконань, орієнтацій свідчить про активний зацікавлений пошук свого «Я» в соціумі. 
Зміни функціонування суспільства призвели до різноманіття стилів життя молоді: сформувалися нові еліти, змінилося уявлення престижу, трансформувалися цінності, переконання. Звісно, цінності та анти цінності студентської молоді не залишаться незмінними протягом всього життя. Особистий досвід, соціальні зміни зроблять свої виправлення. Але ціннісні орієнтації, які засвоєні замолоду, не можуть зникнути безслідно. Ступінь засвоєння молодої людиною гуманістичних цінностей визначає її здатність відповісти на «виклик» нової епохи. 
Висновки. Отже, соціалізація полягає в тому, що індивід засвоює певну систему знань, норм, цінностей, які дозволяють йому ставати особистістю, здатною функціонувати в даному суспільстві. Проте джерелом соціалізації студента є не лише зміст (економічного, юридичного, медичного тощо) процесу у ВНЗ, а й соціально-професійне його оточення, студентська референтна група, засоби масової інформації, громадські об’єднання студентів тощо. 
Результатом соціалізації студента є: вироблення і трансформація власної системи поглядів на життя та ціннісні орієнтації, формування життєвого ідеалу; засвоєння культури людських взаємин і соціально-професійних функцій; формування індивідуального стилю навчально-професійної діяльності та власної моделі моральної поведінки; опанування професійною діяльністю та формами ділового спілкування.
Слід відзначити, що особистість, яка успішно соціалізується, має добре виражену соціальну спрямованість, активно прагне самовизначитися й самореалізуватися в суспільстві і вміє продуктивно адаптуватися в навколишньому соціумі на основі знань про соціальну дійсність. При цьому успішність соціалізації пов’язана не лише з наявністю у людини зазначених якостей, але, в першу чергу, з реальними діями, в яких ці якості втілюються. В ході цього процесу у людини виникає відповідне ставлення до соціальних фактів і в цілому до навколишнього світу. Вибірковість у сприйнятті й оцінці цих факторів і подій складає суб’єктність: особистість починає активно, вибірково й цілеспрямовано взаємодіяти з середовищем, проявляти себе, свій духовний та фізичний потенціал, тобто відбувається соціальне становлення особистості.
Засвоюючи систему ролей, студенти набувають соціально значимих якостей, формують світогляд, свої цілі, мотиви, інтереси, почуття, особисті та соціально значущі потреби, розвивають різні види компетентності, в тому числі і соціальну компетентність, яка дозволить їм стати тим, ким вони мають об’єктивно стати в житті.
Отже, для того, щоб майбутні спеціалісти могли успішно адаптуватися до нових умов життя, гармонійно та безконфліктно взаємодіяти в конкретному середовищі, необхідно, щоби процес розвитку здібностей, якостей та умінь відбувався в освітньому просторі ВНЗ систематично і планомірно. 
На жаль, нині процес соціалізації студентів не може розглядатися як повноцінний. За роки навчання студенти одержують певний досвід практичної діяльності, проте не завжди готові до виконання різних функцій в суспільстві, часто не набувають потрібного соціального досвіду внаслідок того, що процес соціального розвитку розглядається у ВНЗ лише в якості надбудови над об’єктивним процесом становлення спеціаліста, а тому проблема соціалізації набуває особливого значення.
Список літератури:
1.	Якуба Е.А. Социология. Учебное пособие для студентов, Харьков: Издательство «Константа», 1996. – 192 с.
2.	Социальная педагогика: Курс лекций: Учеб. пособие для студ. высш. учеб. заведений / Под общ. ред. М.А.Галагузовой. – М.: Гуманит. изд. центр ВЛАДОС, 2001. – 416 с.
3.	Социология молодежи: Ученик/Под ред.. В.Т.Лисовского. М.: Изд-во СПбГУ, 1996. 460с.
4.	Орбан-Лембрик Л.Е. Соціальна психологія: Підручник: У 2 кн. Кн.1: Соціальна психологія особистості і спілкування. – К.: Либідь, 2004. – 576с. 
5.	Савченко С.В. Науково-теоретичні засади соціалізації студентської молоді в поза навчальній діяльності в умовах регіонального освітнього простору: Автореферат дис. докт. пед. наук: 13.00.05 / Луганський нац. пед. ун-т ім.Т.Шевченка. – Л., 2004. – 42 с.

Как нам всем известно, процесс социализации продолжается на всех этапах жизни человека. Одним из главных этапов становления молодежи является студенческая жизнь. И в этот период можно влиять на процесс социализации молодежи с разных сторон. Это происходит через воспитательную деятельность, высокую творческую активность и склонность к инновационной деятельности. У студентов формируется параллельная система ценностей и взглядов. Студенты выбирают не то, что действительно необходимо, а то, что ярче, эмоциональнее. Формируется также стойкое осознание установок на обогащение и жизненный успех.
Очень жаль, сейчас процесс социализации студентов не может рассматриваться полноценно. За время учебы студенты получают определенные навыки практической деятельности, но не всегда готовы к исполнению разных функций в обществе, часто не приобретают нужный социальный опыт в последствии того, что процесс социального развития рассматривается в ВУЗ только в качестве надстройки над объективным процессом становления специалиста, а поэтому проблема социализации становится особенно значимой.       

As we know, socialization process proceeds at all stages of human life. One of the main stages of formation of youth is the student's life. And during this period it is possible to influence process of socialization of youth in different ways. It occurs through educational activity, high creative activity and propensity to innovative activity. At students the parallel system of values and sights is formed. Students choose something that is not really necessary, but something that is brighter, more emotionally. Proof comprehension of installations on enrichment and vital success is formed also.
It’s a pity, but now process of socialization of students cannot be considered valuably. During studing students receive certain skills of practical activity, but they are not always ready to execution of different functions in a society, often they do not get the necessary social experience in a consequence of that process of social development is considered in HIGH SCHOOL only as a superstructure over objective process of formation of the expert, and therefore the socialization problem becomes especially significant.