Людмила Бондар
канд. психол. наук, доцент, м. Київ

Специфіка діяльнісного підходу до навчання

	Навчальна інформація, яка засвоюється студентами під час навчання та яка складає частину змісту освіти, потрібна не стільки для складання екзаменів, скільки для використання у майбутній професійній діяльності. Така орієнтація змінює відношення викладача та суб’єкта навчання (студента) до інформації, вимагає вибору для навчання таких дій, які б сприяли засвоєнню та усвідомленню діяльнісних аспектів навчання.
	При діяльнісному підході найбільш важливим стають дії суб’єкта навчання, оскільки від них залежить зміст того, що буде засвоєним.
	Про зміст та мету навчання писав П.Я.Гальперін: «З боку учня процес навчання являє собою безперервний ланцюг дій: слухати, розуміти, читати, писати, рахувати, виконувати граматичний, математичний аналіз і.т.д. – все це різні дії: розумові, перцептивні, мовленнєві, фізичні. Ці дії й складають безпосередній предмет навчання та значну частину навчальних предметів; іншу її частину складають уявлення та поняття, які також потрібно зрозуміти, засвоїти, застосувати, тобто отримати за допомогою різних дій».
	Отже, можна стверджувати, що для формування, засвоєння поняття потрібні певні дії, формування дій та понять складає центральну психологічну проблему навчання.
	Для здійснення діяльнісного підходу потрібно розглянути всі елементи навчання з діяльнісних позицій. Які саме дії потрібно здійснити залежить від мети навчання: знаходження способу, планування, опанування операціями для виконання певної дії, формування навичок.
	При діяльнісному підході важливим стають дії суб’єкта навчання (студента, того хто вчиться), оскільки саме від цих дій залежить, що саме буде засвоєне.
	Тому методи навчання при діяльнісному підході мають відповідати особливостям діяльності, яку формуємо та мають бути обумовлені виконанням дій студентом та викладачем. Це методи навчання сприйманню інформації (образної, знакової, текстової, формалізованої); методи навчання використанню інформації для спостереження, орієнтування, аналізу, пошуку способу розв’язання навчальної задачі (проблеми), формування задачі (проблеми); методи навчання реалізації результатів (представлення результатів іншим) у переживаннях, цільовому накопиченні інформації, документуванні, повідомленні, відтворенні.
Ці методи доповнюють методи традиційної дидактики, сприяють розвиткові особистості студента.